400 år efter det att den sista kungen drevs från staden
styr republiken Rom många nationer,
men den kan inte styra sig själv.
Det blossar ständigt upp konflikter
mellan folket och adeln.
Makten delas av två soldater, de gamla vännerna,
Gnaeus Pompejus Magnus och Gajus Julius Caesar.
En gång i tiden var Pompejus populärast av de två,
men de senaste åtta åren har Pompejus hållit fred i Rom
medan Caesar har krigat i Gallien
och blivit rik och populär.
Maktbalansen ändras
och adeln börjar bli orolig.
Trots att Caesar är av adlig börd
står han på folkets sida.
En sådan man -
en aristokrat med soldater, pengar och popularitet
kan kanske göra sig själv till kung.
Pullo! Håll formationen!
Pullo! Formationen!
Sköldarna på mig!
Tillbaka i formation, din fyllhund!
Ny formation!
Caesars förläggning i Gallien 52 år f. Kr.
Legionären Titus Pullo var en hjälte i trettonde legionen. Men se på honom nu.
Rättvisan glömmer inte någon man.
Han har begått helgerån
och ska betala för det med sitt liv.
Det gäller för alla som bryter mot lagen.
Bråkmakare och fyllbultar får spöstraff.
Tjuvar blir strypta.
Desertörer blir korsfästa.
Var det allt?
Det roliga hade ju just börjat.
Framför er...
står Vercingetorix, Celtils son,
fiendernas hövding.
Befälhavare över rebellernas fäste i Alesia.
Gallernas konung.
Vad vill ni göra med honom?
Caesar! Caesar!
Hallå! Vad står på?
Hallå! Här är jag!
Ni söner till cirkushoror...
Gallernas hövding har kapitulerat.
Kriget är över.
Säg inte så.
Pojkarna får två dagar ledigt för att plundra och röva.
De blir rika.
Och här sitter jag!
Hallå!
400 denarer? Är du tokig?
Det är prisgränsen.
Vi betalar som vanligt extra för handelsmän och fertila kvinnor.
Från Pompejus Magnus, sir.
Sätt prisgränsen till åtta.
"Gajus, min käre vän och partner.
"Jag har hemska nyheter."
Förlåt mig.
Förlåt mig...
Jag förlåter dig.
- Var snäll mot mina slavar. - Ja.
- Och min far. - Ja.
Kyss mig.
Ditt hår.
Så lustigt...
Det är inte eländiga bönder från öst -
det är gräddan av gallerna.
Det strider mot marknaden.
- Sju, och få det avklarat. - Vid leverans?
- Snälla! - Avgjort. Ta hand om detaljerna.
Hoppas att ni fick ett bra pris.
Det duger.
Nyheter från Rom?
Ett brev från Pompejus.
Min dotter Julia dog i barnsäng.
Jag sörjer med er.
Barnet?
En flicka. Dödfödd.
Pompejus behöver en ny fru.
Caesar! Caesar!
Mer av Caesars byten från Gallien.
Caesar! Caesar!
Vilket oväsen underklassen för.
Det här är musik.
Vänta bara tills Caesar får dem att ropa efter vårt blod.
Då får vi höra oväsen.
En belöning ges till den som finner den slavkvinna
som stals eller rymde
från Marius Dolabellas hus.
I morgon samlas senaten,
under beskydd av Pompejus och Caesar.
Glöm inte bort det!
Ingen som helst oordning tolereras.
Det var underbart, Timon.
Två hingstar kom till Rom i dag.
Självklart. Så barnsligt av mig.
- Du vill ha hästen. - Ja, det vill jag.
Men bli inte sur. Det här var inte svårt för mig.
Det är något erotiskt
över getlika små män.
Smyg inte, Octavius. Kom in.
Var inte en sån gås. Kom in.
- Jag har köpt en häst. - Har du?
Den bästa hästen i Rom.
- Jag är glad för din skull. - En gåva till din gammelmorbror.
Jag vill att du rider till Gallien
och själv ger honom hästen.
- Varför? - När han återvänder
får han mängder av gåvor. Vi måste vara först.
Han återvänder nog inte på ett tag p.g.a. senatens fientlighet.
- Juridiskt sett... - Prata inte juridik.
- Det tråkar ut mig. - Det är långt till Gallien.
Just det. Du är bara en pojke,
som riskerar livet för att hedra Caesar.
Du rider in i hans läger ensam på en ståtlig vit hingst.
- Det är en gåva han sent ska glömma. - Ensam?
Du har många slavar med dig. Du är fullständigt trygg.
Du kommer att göra din mamma mycket stolt.
Senaten hör dig, Cato.
Pompejus Magnus...
Jag har en fråga angående er vän och medkonsul.
Venus älskling - Gajus Julius Caesar.
Varför står hans stol tom?
Varför har han inte kommit hem? Hans olagliga krig är över.
Gallien går sedan länge på knä.
Varför håller Caesar sina soldater
borta från sina familjer och vänner?
I åtta långa år
har han druckit Galliens blod som en varg
och därigenom blivit monstruöst rik.
- Varför? - Sitt!
Varför bjuder han massan på stora fester?
Varför har han betalat era skulder,
era förtappade dårar?
Varför?
Jag kan berätta varför.
Han vill köpa sig en krona!
Han vill förstöra republiken
och styra över Rom som tyrann!
Så är det!
Därför föreslår jag
att Caesars guvernörskap i Gallien upphör,
att hans arméer upplöses och att han återvänder till Rom
för att åtalas för olaglig krigföring, stöld, bestickning och förräderi.
Bra, Cato.
Full av schvung och kraft som vanligt.
Caesar är generös mot folket,
för han älskar folket, precis som jag.
Det är folket som styr, inte ni ädla herrar.
Pompejus soldater styr, inte vi ädla herrar.
Jag ska bespara oss timmar av meningslöst bråk
och använda mitt veto som konsul.
- Ja! - Jag tycker inte...
- Tystnad!
Är vi barn? Låt konsuln tala.
Tack, Cicero.
- Jag tycker inte... - Men...
låt mig säga några ord innan ni fortsätter.
När man står inför en hungrig varg
är det oklokt att driva på besten, som Cato vill att vi ska göra.
Men det är lika oklokt
att inbilla sig att djuret är en vän...
och ge den handen, som Pompejus.
Ska vi klättra upp i ett träd?
Caesar är min bror genom en helig ed.
Jag känner hans hjärta. Han är min vän och trogen republiken.
Tills någon bevisar motsatsen tänker jag inte förråda honom.
Väl mött, min käre Pompejus Magnus.
Scipio och Cato.
Jag visste inte att ni tyckte om mimteater.
Min dotter Cornelia,
änka till Publius som dog vid Carrhae.
Han var en fin romare, Cornelia.
Tack ska ni ha.
Min närvaro är inte lämplig, far. En oanständig kvinna står på scenen.
Då ska vi inte dröja kvar.
En trevlig kväll, Pompejus.
Kan vi tala ostört?
Varken vi aristokrater eller era soldater kan ensamma krossa Caesar.
- Stopp. - Jag säger inte att ni vill det,
bara att ni inte klarar av det själv.
Jag behöver inte er ädla herrar.
Jag behöver bara stampa med foten så växer legioner fram i hela Italien!
Jag kan krossa Caesar som en insekt om jag vill.
Men det vill jag inte.
Ta avstånd från honom.
Gå ihop med oss så försvinner hans styrka.
Det är ni som har den egentliga makten.
Det är er folket älskar.
Ropar de fortfarande Caesars namn
när hans galliska guld tar slut?
Tror du att jag bryr mig om vems namn de ropar på gatorna?
Det finns inget viktigare än det.
Du ber mig att öppet förråda en vän.
Jag kan inte göra det. God natt.
Min dumbom till lillebror...
Allt kommer att ordna sig.
Visst är han perfekt? En riktig liten soldat.
- Han är rädd. - Nonsens. Romare är aldrig rädda.
Han vill bara inte lämna sin mamma. Du är väl inte rädd, Octavius?
Visst inte. Tiden går. Ge mig en kyss, älskling.
Andros.
Se till att han kommer hem säkert, annars använder jag dina barns ögon till pärlor.
Lyco. Hästen... Inte för dyr, hoppas jag.
Tyvärr, sir. Hästen var redan såld.
- Till Atia av Julierna. - Atia?
Hon sänder den till Gallien
som en gåva till Caesar.
Fan ta honom!
Måste han ha allt?
Eftersom du ändå ska till Gallien
ska jag slå två flugor i en smäll.
- Får jag se på dig. - Ful som vanligt.
Inte då. Åldern klär dig, Brutus.
- Hur länge sedan var det? Fem år? - Sex.
Så klyftigt.
Det är nästan som ett riktigt hus.
Åh... Jag beklagar verkligen sorgen.
Julia och så vidare. En hemsk händelse.
Jag beklagar.
- Hur är det med din mor? - Det är som vanligt.
Hon hälsar och vill veta varför ni inte har skrivit på länge.
Det kan jag rätta till. Vill du bli min kurir?
Jag har flera brev att skicka till henne.
Om jag kan tvinga mig till att rida igen.
Att Gallien låg så långt bort!
Gamle Brutus!
- Vad gör du här? - Marcus Antonius. Så trevligt.
Jag har hälsat på min kusin.
Hur mår den idioten?
- Han var... - Ledsen, jag har lite bråttom.
Jag behöver en halv talent guld.
- Jaså? - Han litar på mig...
- För örnen. - Självklart. Strabo!
Ge Marcus Antonius en halv talent guld.
- En halv talent guld. - Inte en penny mer.
Att ni står ut med honom...
Han tycker om att strida.
Man märker inte av hans härkomst.
Hans vulgära drag stör mig inte.
Vad är det för prat om örnen?
Mitt standar stals av stråtrövare.
Legionerna var redan modfällda,
men nu är de nära myteri.
De ser det som ett tecken på min undergång
och vill skickas hem.
De verkade inte så olyckliga.
De visar inte sitt missnöje utåt.
Ja du, Brutus... Jag vet varken ut eller in.
Unge herr Octavius.
Vasio ligger bara en kort bit härifrån.
Rör mig inte utan tillstånd.
Vatten.
Lucius Voreno...
Du har en hjärna,
enligt tribunen.
Om du måste återfinna Caesars örn,
hur skulle du då gå tillväga?
Jag skulle ta fångar från varje stam i Gallien
och korsfästa dem tills någon berättade var örnen fanns.
Sedan skulle jag smyga in med ett par man
och stjäla tillbaka den.
Bra. Vi tänker likadant.
- Gör det. - Göra det, sir?
Vi har ett tortyrdetachement,
men du kan välja mannar själv.
Här är en kvarts talent för mutor och sånt.
- Spendera pengarna klokt. - Sir.
Nej! Släpp ned mig!
Släpp ned mig!
Jag vet var örnen finns!
- Tala. - Blå spanjorer.
De stannade en natt och red sedan till Cardurci.
Snälla, släpp ned mig!
Cardurci...
Ödet pissar på mig.
- Släpp ner mig! - Ta ned dem.
Forculus!
Om du är den rätte guden för det här, så åkallar jag dig.
Öppna den här dörren så ska jag döda ett fint vitt lamm till dig.
Eller sex duvor, om jag inte kan hitta nåt till ett rimligt pris.
Det här lovar jag dig, Forculus...
Stå upp, legionär Titus Pullo.
- Vad gör han här? - Du släpps
och ska nu stå under Vorenos befäl.
Gör honom nöjd så slipper du arenan.
Den där skiten? Jag stannar här, tack.
Ordern kom direkt från Marcus Antonius.
Du ska återfinna Caesars örn.
Ska jag?
- Brutus? - Mamma!
Det är så skönt att vara hemma.
Du är brun som en böna.
Visst ser jag ut som en soldat?
Verkligen.
- Hur mår kusin Marcellus? - Han är trist, men frisk.
- Och Caesar? - Vem?
Var inte grym. Mår han bra? Frågade han efter mig?
Gjorde han det? Jag minns inte...
Jag tror inte det.
Men han skrev ett brev till dig.
Åh, ditt odjur.
"Kära Servilia. Förlåt min långa tystnad.
"Under de senaste blodiga månaderna
"har det inte funnits tid till brevskrivande.
"Jag har tänkt på dig med tillgivenhet.
"Jag längtar efter att få vara ensam med dig.
"Med tillgivenhet."
"Vara ensam med dig..."
Säger han sånt till sin fru?
Vad är tillgivenhet?
Han kunde inte säga "kärlek".
Ska han spela harpa?
Han är soldat, inte poet.
Dagen flyr. Våra gäster kommer snart.
Du rider nästan lika bra som jag.
Tilltala mig korrekt, Pullo.
Lika bra som jag, sir.
Själv är jag en naturbegåvning.
Var lärde ni er att rida så bra?
Jag försökte bara vara trevlig.
Min mor födde upp hästar i Mutina.
Nära Reggium? Där uppe?
- Just det. - Det är ett bra land.
Tack för att ni tog med mig, sir.
- Ett bra sätt att gottgöra mig på. - Gottgöra?
Ni satte ju mig i skiten.
- Det var så lite. - Nej då.
Titus Pullo glömmer aldrig en tjänst.
Vad?
Tror du att vi hittar örnen?
- Trettonde misslyckas aldrig. - Nästan chanslöst.
Örnen kan vara varsomhelst. Nedgrävd eller på havets botten...
Vi jagar en svart hund i natten.
Att inte hitta den är som att förlora den.
Vi blir vanärade. Jag valde dig för att du redan är vanärad
- och dödsdömd. - Så det är ingen gottgörelse?
Du är redan död, Pullo.
En fyllbult mindre skadar inte legionen.
Om jag redan är död bör ni tänka på vad ni säger till mig.
Jag har inget att förlora.
Vad hindrar mig från att skära er i stycken?
Vad hindrar mig?
Er heder som soldat.
Annars min överlägsenhet i strid.
"Överlägsenhet i strid."
Mycket bra.
De hade långt hår,
enorma mustascher och de stank verkligen.
De äter bara rått kött och tvättar sig aldrig.
Men de har en beundransvärd sed:
De avgör politiska bråk genom att strida till döds.
- En underbar idé. - Visst är det?
Mamma vill att jag ägnar mig åt politiken...
Det har varit en familjetradition i 500 år.
Men det är så hemskt tråkigt.
Gör som germanerna så är jag med.
Inga tråkiga processer och debatter - bara svärd och dolkar.
- Mycket mer underhållande. - Ett par ord, Brutus.
Säg mig... Du har gott omdöme.
Hur är det med min vän Caesar?
Han har mått bättre, tror jag.
Han är väldigt trött och demoraliserad.
- Caesar? Aldrig. - Hans standar blev stulet.
Hur kunde nån sånt få hända?
Hans män är i upprorstillstånd.
Ni vet hur massan kan reagera.
De har hemlängtan och är upproriska.
Är det verkligen så illa? Det är svårt att tro.
Kan ni tänka er?
Efter allt han har gjort för dem
vet han inte om de vill slåss för honom längre.
Underklassen har en konstig syn på lojalitet.
Ta inte illa upp. Ni är av lägre klass, men...
Underklassen har generellt sett
en konstig syn på lojalitet.
Ursäkta mig.
"Kära systerdotter. Hoppas att ni alla mår bra.
"Jag har ett uppdrag till dig. Jag måste ge Pompejus en ny fru.
"Men jag har varit borta för länge för att veta vem som är lämplig.
"Calpurnia är en bra fru, men hon har inte näsa för såna här saker.
"Välj ut den flicka som du anser vara lämpligast
och erbjud honom henne i mitt namn."
Förlåt. Jag var långt borta.
Inga dåliga nyheter från Caesar?
Nej, inte alls.
- Vilken underbar fest. - Tack.
Inte lika underbar som du i din klänning.
Och Octavia är så vacker.
Jag gör mitt bästa.
Men hon har dålig hållning.
Var är Octavius?
I Gallien.
Den stora modern säger att din pojke inte kommer till skada.
Bra.
Hur är ditt äktenskap?
Glabius är en bra man.
Jaså? Jag trodde att ni hade svårigheter.
Måste du ha baktankar med allt?
Jag var bara nyfiken.
Vi hade problem förut, men vi tog oss igenom det.
- Vi älskar varann djupt. - Nu känner jag mig dum.
Jag trodde att du skulle bli glad.
Vad menar du?
Morbror Julius vill gifta bort dig
med Pompejus Magnus.
- Morbror Julius vill...? - Pompejus är inte så trevlig,
men han lär vara en bra älskare.
Du blir Roms första dam!
Du måste så klart skilja dig från Glabius, så snart som möjligt.
Jag gör det inte. Jag älskar min man.
Om du inte gör det frivilligt ber Caesar Glabius att skilja sig.
- Han kommer att vägra. - Och då blir han dödad.
Det vill väl ingen?
Caesar skulle inte göra det.
Han har varit i Gallien i åtta år.
Han är praktiskt taget en vilde.
Han har tårar i ögonen. Tårar!
Tårar!
Han älskar mig.
En feminin make är inget att ha.
Och dina tjänare, sedan!
Du ger dem för mycket mat.
Lite mer arsenik, Gaia.
Försök att se glad ut, Octavia.
- Det är för familjens bästa. - Det rör mig inte.
Du, jag och din bror är ensamma i världen.
- Vi måste vara starka. - Vi är inte ensamma.
Caesar är i Gallien.
Pompejus är här.
Upp med hakan, min älskling.
Parterna hotade min vänsterflank.
Men i stället för att korta av linjen, som man brukar göra,
skickade jag in kavalleriet och anföll deras flank.
Bravo, Magnus. Mästerligt.
Visst är han mästerlig, Octavia?
Mästerlig.
Svara mig ärligt, Magnus. Behagar min dotter er?
Ja, det gör hon.
Då kan jag berätta att Caesar, som ett tecken på vänskap
vill ge henne till er som maka.
Är hon inte gift med Glabius?
De är skilda.
- Ni kanske vill ha betänketid. - Förlåt. Jag blev överraskad.
Hur kan jag säga nej till en så värdig brud?
- Caesar är alldeles för generös. - Utmärkt.
Ceremonin får vänta till nästa månad
när Julias sorgeperiod är över.
Självklart. Men ni kan utnyttja era trolovningsprivilegier när ni vill.
Nu, om ni vill.
- Det är inte nödvändigt. - Var inte fånig.
Octavia gör det så gärna.
Var inte blyg. Vi är ju ändå släkt.
Brittiska kvinnor är vilda.
Man får jaga dem som rådjur.
När man får tag på dem är de lika slappa som horor från Narbo.
Bryr du dig bara om kvinnor?
Finns det nåt annat? Mat, kanske.
Gillar ni inte kvinnor?
Jo. Jag är gift med en.
- Min fru heter Niobe. - Så centurioner får gifta sig?
- Jag fick dispens. - Jaså?
Det måste vara en fin...
kvinna.
Det är hon.
Ni har inte sett henne på ett tag.
Sju år och 140 dagar.
Tungt. Må lyckan le mot er.
Min smak är enkel.
Jag dödar fienden och tar deras guld och kvinnor.
Varför binda sig vid en?
Var finns glädjen i det?
När hade du senast en kvinna som inte grät eller tog betalt?
Du tar första vakten. Väck mig när månen står i zenit.
Javisst, sir.
Halt!
Dis söner!
Hästarna var ändå inte så bra.
Min far red med Sulla.
Nu rånar barn mig på min häst.
Fin häst...
Titta här, Mars!
Jag är Titus Pullo. De här blodiga männen är min gåva till dig!
Tack och lov. Jag är väldigt tacksam...
Jag befaller dig att släppa mig genast!
Ett sånt språk tar dig inte långt, slav.
Jag är ingen slav. Jag är Gajus Octavius.
- Julius Caesar är min gammelmorbror. - Vem?
Jag är en romare av ädel börd.
Jag befaller dig att skära loss mig.
Säg "snälla".
Snälla.
Ni ska bli rikt belönade för era tjänster.
- Hör så fint han talar. - Han är övertygande.
Ta mig till Caesar.
Det går inte än. Vi har order.
- Order? - Vi ska hitta Caesars örn.
Den lyfter han inte ett finger för.
Varför skicka oss att hitta den?
Annars ser det misstänkt ut. Att förlora örnen passar bra för Caesar.
- Hurså? - Pompejus är ingen filosof.
Han misstar en symbolisk förlust för svaghet.
Förklara.
Caesar vill inte slå först,
så han lurar Pompejus att anfalla.
Pompejus måste tro att han är svag.
Nej. De är som bröder, de där två.
Julia var det sista bandet mellan dem.
Nu har Caesar folkets kärlek. Det var det värdefullaste Pompejus hade.
En strid är oundviklig.
Pullo.
Blå spanjorer!
God morgon, morbror.
Octavius?
En av Pompejus män. Jag felbedömde honom.
Han måste ha vänt sig mot mig när Julia dog.
Medan han försvarade er i senaten.
Stackaren är slug som en sardin.
Striden börjar.
Det var på tiden.
Porca Juno!
"Käre Pompejus. Mannen här tillhör visst dig.
"Trettonde legionen ska övervintra
"närmare hemmavid, i Ravenna.
"Snart har jag alltså nöjet att uppvakta dig personligen."
Det här är min nya fru - Cornelia.
Om du hade visat lite charm,
i stället för att sura som en kossa
- så hade det här aldrig hänt. - Snälla du...
Jag var bara arg.
Det är bara politik.
Pompejus och Caesar är ju fiender nu.
Titta bara på Cornelia, den stackars plockade hönan.
Glabius kanske tar mig tillbaka.
Du klarar dig bättre utan honom.
Vi ska hitta någon mycket bättre åt dig.
Jag är vanärad och utskämd!
Nonsens! En flicka från en fin familj
kan inte vanäras av en underklassare som Pompejus.
Nej...
Det är jag som är förlöjligad.
- Jag har tappat ansiktet. - Jag vill se honom död!
Det ska du också få.
Pompejus ska äta sand för det här.